HÓFEHÉRKE
Egyszer volt, hol nem volt,...
volt egyszer egy herceg...
aki hosszú útra indult, hogy megkeresse a kincsek kincsét.
Sok-sok ajándékkal tért vissza a nagy útról.
Állj! Itt tábort ütünk.
Hiszen már közel vagyunk Felséges Atyád kastélyához.
Az emberek fáradtak, és mindjárt ránk sötétedik.
Különben is, van itt valami nagyon szokatlan dolog.
Nem is tudom mi az.
- Tisztább a levegő? - Tiszta. Itthon vagyunk.
Különös.
Nem emlékszem erre a vidékre. Lássuk a térképet!
Ezt a helyet itt sem találom.
Szent igaz, uram. Nincs feltüntetve.
Közel az otthonunkhoz felfedeztünk egy új helyet.
Nézz a dolgod után! A sátrak álljanak mind, még napnyugta előtt.
Én körülnézek ebben az erdőben.
Uram, legyen nagyon óvatos, ezek az erdők tele vannak meglepetéssel.
Manók és más különös lények tanyáznak erre.
Győztes csaták után hazatérek. Dús zsákmánnyal mit érek.
Az igazi kincset úgy érzem
nem leltem meg.
"Ég veled, atyai ház" -
szóltam, hajtott a láz.
Tengeren, hegycsúcson át
ez az út talán hozzá vezet.
Hol az a lány,
kit szívem keres
Hol az én hercegnőm?
Hol van vágyaim netovábbja?
Vágyakozom, de hova?
A folyó mentén vár rám
vagy a tengerparton tán?
Van-é ösvény az erdőben
mi ajtaja elé vezessen?
A kaland véget ért
nékem ez mennyit ért?
Még mindig nem lelem, hogyan tovább, mi legyen?
Visszatérjek?
Hová megyek?
Mit keresek?
Hol van a hercegnőm?
Hol van vágyaim netovábbja?
Vágyakozom, de hova?
Hollók zsákmánya!
Szépek szépe.
Alszol?
Bal, jobb. Bal, jobb, Bal, jobb.
Előre emberek. Gyerünk.
Úgy pihen itt, épp oly tökéletes, mint azon a napon, amikor idehoztuk.
- Nem tört meg a varázslat. - Nézzétek!
- Valaki volt itt. - Valaki van itt.
Megálljatok, elvarázsolt férfiak!
Itt egy igazi hercegnő fekszik.
- Tudjuk. - Mi tettük a koporsóba.
- Ismertétek? - Mi hoztuk ide.
Mérgezett almát kapott.
Talán nem is halt meg igazában.
Kezdjük a legelején.
Sok-sok évvel ezelőtt élt egy király. Bölcsen kormányozta birodalmát,
és boldogan élt feleségével, a szépséges királynéval.
Itt a tél, künn fúj a szél,
szőni-fonni kész a kéz
és szól az énekszó:
hull a hó,
hull a hó.
Jégvirág az ablakon,
hópihe a gallyakon,
hogyha itt a télidő,
fehér leplet sző.
Hull a hó, hull a hó.
Az ajtót zárd be már.
Az ablaknál ülni jó.
Nézd, hogy hull a hó.
Szépséges Úrnőm, miért vagy szomorú?
- Nem szomorkodom, csak ábrándozom. - Miről Úrnőm?
Az ujjatok mily fürgén jár,
szép kelmét sző.
Álmomban egy gyermek jő, bőre mint a friss hó.
Mint a friss hó.
Két karomban ringatom,
tente-tente dúdolom.
Hóember a játszótársa,
király-uramat formázza.
Hull a hó, hull a hó.
A gombolyag tüstént kész,
a tűz mellől el nem mész. Nézd, nézd a hóesést.
Felség.
- Megijesztettelek kedvesem? - Dehogyis, jó Uram, csak elábrándoztam.
Felséges Asszony, tegye az ujját a hóra.
Én is arról ábrándozom kedvesem, amiről te.
Hogy egy napon születik majd egy gyermekünk.
Haja fekete, mint az ébenfa,
ajka piros, mint ott azok a vércseppek,
a bőre fehér, mint a hó.
Hull a hó,
Hull a hó.
"Figyelem! Közhírré tétetik!"
"Őfelsége a királyné,"
"ma egy szépséges lánygyermeknek adott életet."
Szerelmem!
Pihenj csak kedvesem. Pihenj.
Kedvesem...
szép a gyermekünk. Ugye?
Szebb már nem is lehetne. Népünk imádni fogja.
- Meghalok. - Nem.
A kicsinknek anyára lesz szüksége.
Házasodj meg újra. Kérlek.
Hozd ide a gyermekünket.
Kicsikém.
Fekete haj, piros az ajka...
és fehér a bőre. Mint a frissen hullott hó.
Legyen a neve, Hófehérke.
Mikor a gyászév letelt, a király új feleséget hozott a házhoz.
Szép asszony volt, de gonosz.
Nagy bosszúságára, Hófehérke nagyon szerette édesapját.
Este van már bújj az ágyba.
Fejed is már olyan kába.
Bújnék is, ha apuka
karosszékében nem várna.
A térdére ültet.
Ugye nem ültetsz fel? Nem mondasz nemet.
Ismerem a női nemet.
Add a kezed, hopp, hopp, járd velem!
Késő van, nem lehet.
Tudom.
De alvás előtt úgy szeretem.
Hopp, hopp, hopp, járni a táncot.
Hopp, hopp, apu ölébe, hopp.
Elég volt.
Hófehérke, neked ilyenkor már ágyban a helyed.
Őfelsége, nem szeretné ugye, ha lekésnénk a bálról.
A szobámban várom.
Jó éjszakát Hófehérke.
Holnap izgalmas napunk lesz, tudod kicsim.
- Milyen nap? - Vadászni megyünk.
Vadászni! Jaj de jó!
Apuka! Milyen volt az igazi anyukám?
Szép volt és kedves. Nagyon szeretett téged.
Jó éjszakát apuka.
Jó éjszakát Hercegnő.
Túlságosan szigorú vagy Hófehérkéhez.
Most kell ezt megbeszélnünk? Te pedig túlságosan elnéző vagy.
De most nincs időnk a vitára, mert elkésünk.
Már át kellett volna öltöznöm.
Mi lesz? Húzd már össze a fűzőmet!
A kék szín remek választás volt.
Szorítsátok meg jobban a derekamon, én leszek a legkarcsúbb a bálban.
Igen, Felség.
- Meg akartok ölni? - Bocsásson meg Felséges Asszony.
Kell valami a hajamba is. Hozzátok a fésűimet.
Ezt tűzzétek be.
Nem, inkább azt.
Nem, másikat. Másikat. Másikat.
Nem, másikat. Nem.
Nem, másikat.
Ezt választom.
- Ki akarod lyukasztani a fejemet! - Bocsásson meg, Felség.
Látni sem akarom még egyszer ezt a fésűt.
Még elkésünk. Hozzátok a fejdíszemet.
Elmehettek.
Tükröm, tükröm jelenj meg tüstént...
felelj a kérdésemre most fürgén!
Tükröm, tükröm mondd meg nékem...
ki a legszebb a földkerekségen?
Úrnőm, nincs a világnak...
szebb asszonya te nálad.
Tükröm, tükröm jelenj meg tüstént...
felelj a kérdésemre most fürgén.
Tükröm, tükröm jelenj meg tüstént...
felelj a kérdésemre most fürgén.
Mondd csak kölyök, miért háborgatsz?
Én Hófehérke vagyok.
Nagyon jól tudom ki vagy, mi vagy.
Én mindent tudok.
Mondd, mit akarsz tőlem?
Én csak szeretném látni...
Hát, akkor...
lásd.
Vadászni, jaj, de jó, Vadászni, jaj, de jó,
Erdők mélyén vadra lesni jaj, de jó, jaj, de jó.
Jó reggelt Felség.
- Szép volt a bál apuka? - Ékes-édes.
Ott voltak az ország legszebb hölgyei, ugye?
Igen, kivéve a legszebbet.
- És ki az? - Te vagy az.
Felség, megengedi, hogy aludjak még egy kicsit?
- Hát van még egy ilyen édes kicsi lány? - Bizony, nagyon édes.
Meglátjátok, ha felnő, ő lesz a legszebb az egész Birodalomban.
A reggeli, Felség.
Vigyétek el, nem vagyok éhes.
Azt mondod, az a kis béka szebb, mint én.
Elválik még. Elválik még.
Az nem lehet, hogy olyan vonzó, mint én,
oly bűvös, bájos lény.
Évek óta én vagyok a legszebb.
Ezért csípett fel a Király engem.
Ki mondta, hogy Ő szebb?!
Ezt nem lehet tűrni!
Bele kell zöldülni!
Azt mondod, ez a kis béka szebb, mint én?
Elválik még. Elválik még.
Nem bizonyított tény,
hogy ő a szebb, s nem én.
Nincs a világon ilyen sűrű haj.
Nincs még egy ilyen ápolt arc.
ruhám ékes, bundám fényes.
Izlésem kényes.
Szépségem kétes?!
Megszabadulok vetélytársamtól!
De hogy?
Át kell vernem a királyt,
nem véthetem el az irányt.
Gonosz kis tervem megteszi.
A Vadász nem nyámnyila.
A lányt megöli a nyila
Idehozza a szívét.
Színem elé szalad.
Szabad.
- A Vadász, Felséges Asszony. - Jól van, elmehetsz.
Hófehérke olyan kedves gyermek, szeretném ma a te gondodra bízni.
De ne hozd őt ide vissza, csak bizonyságul a szívét.
- Nem! - Válassz! Vagy az ő szíve, vagy a te fejed.
Ne lássam többé soha a lányt!
Érted?
Megteszed!
Ne lásd többé soha azt a lányt!
Értem.
Megteszem.
Elválik, hogy lehet-e szebb, mint én!
Elválik még! Elválik még!
Felség...
attól tartok a kis hercegnő elunja a vadászatot.
Bízza rám őt Felséged. Hátra maradok vele.
Jól van Vadász, de ne maradjatok le túlságosan mögöttünk.
Gondom lesz rá Felség.
Nem maradtunk le nagyon, Vadász?
Errefelé vannak a legpompásabb állatok.
Itt leszállhatunk.
De én itt egyetlen állatot sem látok.
Majd keresünk egyet.
Gyorsan! Hol az íjad és a nyilad?
Itt most kisebb fegyver is megteszi. A vadászkésem jobb lesz.
Vadász!
A Királyné parancsára.
Ne!
- Ne ölj meg! - Parancs.
Eltűnök az erdőben, híremet se hallják többet.
A kecske szívét elviszem bizonyságul.
Légy óvatos az erdőben, tele van vadállattal.
Menj!
Isten veled, Vadász.
Szegény farkas. Te is fáradt vagy?
Te is éhes vagy?
Hello. Van itt valaki?
Fáradt vagyok.
Nagyon fáradt.
Ágyban aludni végre!
Felébredni
új évre.
Kicsike az ágy!
Én nőttem nagyon talán?
Aludni! Hajt az álom-vágy.
Ez az ágy is keskeny,
hol van másik fekhely?
Ezen egy ember elfér?
Keresnem kell még.
Kopp, kopp, jaj, milyen kemény.
Nincs hát semmi remény?
De kinek lehet jó?
Van itt még ágyikó?
Testem oda vágyik-ó!
Mert szunyókálni csudajó.
Jó éjt.
- Igenis, ráléptél a tyúkszememre. - Rendben.
Már megint kezditek a veszekedést?
- A lábam! - Hozzá sem értem a lábadhoz.
Farkas? Nem láttam farkast.
Ráléptél a lábamra!
Előre, emberek. Előre.
Mindjárt otthon vagyunk.
- Fáradt vagyok. - Várjunk csak egy pillanatra.
Melyikőtök felejtette nyitva az ajtót?
- Biddy? Kiddy? Diddy? - Nem én voltam.
- Giddy, Fiddy? - Én sem.
Gyújtsátok meg a bányászlámpát.
- Ki az? - Én vagyok!
Gyerünk, befelé. Mozgás.
Menj már te is.
Van ott valaki?
Csendet, csendet.
Nincs itt senki.
Asztalhoz!
Ki dézsmálta meg a zabkásámat?
Ki csipegetett a kenyérkémből?
Ki ivott a borocskámból?
Ki evett a főzelékemből?
Tehát, vegyük számba a tényeket.
Az ajtót nyitva találtuk...
a zabkását megdézsmálták...
a főzeléket is, a kenyérkét is...
a borocskát is.
Következésképpen:
Valaki járt itten.
Tovább megyek...
lehet, hogy az a valaki még itt van.
Itt?
- Kutassuk át az egész házat. - Csak óvatosan!
Ki feküdt az ágyacskámba?
Az enyémben is feküdt valaki.
Nézzétek! Itt is látszik a nyoma.
Nézzétek, itt is.
És itt is.
Nézzétek! Itt van.
- Ez ki, vagy mi? - Egy tengeri szörny.
- Egy szamár. - Egy elefánt.
Elefántok nem fekszenek ágyba.
Egy sárkány.
- Most mit csináljunk? - Húzzuk le róla a takarót.
Jó ötlet. Húzzad.
Nem. Húzd csak te.
- Nem. - Csöndet! Majd én.
Mi ez itt?
Egy lány.
Hogy kerülhetett a házunkba?
Mi az hogy lány?
Ne ébreszd fel.
- Hol fog aludni? - Az ágyamban.
- És hol alszol te? - A te ágyadban.
- Az ágyam nagyon keskeny. - Az enyém nagyon kemény.
Az enyém nagyon rozoga.
Én nem tudok senkivel egy ágyban aludni.
- Az én ágyamban sincs hely. - Csendet.
Liddy mindegyikünk ágyában alszik egy-egy órát.
Olyan furát álmodtam.
Már emlékszem.
Mi a neved?
Hófehérke.
- Hogy kerültél a hátunkba? - Miért feküdtél az ágyamba?
- Te dézsmáltad meg a kásámat? - A kenyeret?
- A főzeléket? - És a bort?
A mostohám meg akart engem öletni...
de a jószívű vadász futni hagyott.
- Vadász? - Igen.
Már alkonyodott mikor a házatokra találtam.
És ettem egy falatot mindegyik tányérból.
Úgy éreztem szörnyen fáradt vagyok...
és azért feküdtem ide, ebbe az ágyba.
Ez volt az egyetlen, amibe belefértem.
Ez az én ágyacskám.
- Mi a neved? - Liddy.
Köszönöm, Liddy.
Egy szó, mint száz, neked most valahol laknod kell.
- Fedél kell a fejed fölé. - Étel a tányérodba.
És egy saját ágy.
Igen, igazatok van kisemberek.
Mondd csak, megígéred...
hogy gondját viseled a házunknak?
- Takarítasz? - Beveted az ágyakat?
- Jókat főzöl? - Mosol?
- Kötsz? - Varrsz?
Nem lesz hiányod semmiben, jó sorod lesz.
Szívesen! Szívesen megcsinálok mindent.
Akkor áll az alku.
Hurrá!
Most egyenként mondjátok meg a neveteket.
Gyerünk, kezdjük, mondjuk meg a nevünket.
A nevem: Iddy, ő pedig: Biddy
Ők meg: Kiddy, Diddy, Fiddy, Giddy, Liddy
Ha nem tudod megjegyezni, nem fogunk mi összeveszni.
Mi is összekeverjük, mert hasonló a nevünk.
- A nevem: Iddy. - Az enyém: Biddy.
- Ők pedig: Kiddy - Diddy
- Fiddy - Giddy
Liddy
Alig érjük a kilincset, keressük a rejtett kincset.
Nyakig sárban jársz, rá se ránts!
- Sziklák mögött. - Kövek között.
- Rögök fölött. - Csontokban.
- Ha a föld alatt van. - Megtalálom.
Alig várom! Miénk lesz a kincs.
- Nézd mily fényes. - Mily csillogó!
Nincs semmi hozzá fogható.
Nyakig sárban jársz.
Rá se ránts! Tied lesz a kincs.
- A nevem: Iddy - Az enyém: Biddy
- Ők pedig: - Kiddy
- Diddy - Fiddy
- Giddy - Liddy
Megjegyezted? Lássuk! A neveket várjuk!
Egy-kettő szedd párba! Tévedés kizárva.
A neved: Biddy.
Én vagyok: Kiddy.
- Te lehetsz Diddy. - Nem, ő Fiddy.
- Én Fiddy. - Ki a Diddy?
Nem válaszolsz kapásból.
Most majd koncentrálok.
- Újra a neveket! - Hét kis embert nevezz meg!
- Biddy, Kiddy, Diddy - Biddy, Kiddy, Diddy
- Fiddy, Giddy, Liddy - Fiddy, Giddy, Liddy
- Iddy - Biddy
- Kiddy - Diddy
- Fiddy - Giddy
Liddy
Akkor nálatok maradhatok?
Igen. Mindaddig, ameddig csak kedved tartja.
És most testvérek, munkára fel!
Egy, két, há, négy.
Évek teltek, múltak.
A Király azt hitte Hófehérkét felfalták a vadállatok.
Emésztette a bánat, otthagyta a Birodalmát...
elment a csatába, és életét vesztette egy ütközetben.
Hófehérke biztonságban volt velünk.
Tündérszép nagylánnyá cseperedett.
Csak a gonosz királyné meg ne tudja...
Nézze ezt a csodálatos kelmét, Felséges Asszonyom.
- Nem. - Nem. Természetesen nem.
Hogy tetszik ez a kreáció?
Te tökfilkó.
Nincs a világon még egy ilyen pompás ruha.
Nézzük csak. Elbűvölő.
Valóban elbűvölő.
Méltó gazdára talált...
a világ legszebb királynéja viseli. Nem is illenék senki másra.
Kézben a csákány?
Az ám!
- Hát az ásó? - Az ám!
- Le a bányába! - A mély tárnába.
- Kincsre találunk, - Mert addig ásunk.
Indulás!
Virradatkor felkelünk, ásni, kutatni megyünk.
Süt a nap vagy fúj a szél,
a hét törpe csak így él.
Virradatkor felkelünk, ásni, kutatni megyünk.
Azt fütyüli a rigó
dolgos élet csudajó.
Felvillannak itt-ott fények
- Az aranybányák, - Jaj,
de mélyek.
Magasra mászunk, mélybe szállunk.
A kincset, szavamra, megtaláljuk.
Virradatkor felkelünk. Koppan az ásónk: kopp, kopp.
Nem lopjuk mi a napot.
Ásunk, ásunk, kopp, kopp, kopp.
Tükröm, tükröm mond meg nékem, ki a legszebb a földkerekségen?
Szép vagy szépséges Királyném...
de Hófehérke százszor szebb.
Hófehérke már nem él. Idehozták nekem a szívét.
Erdők mélyén nagy a csend.
Hét törpénél otthonra lelt.
Hófehérke él!
Él, él!
Ha mégis él, elpusztítom majd én!
Virradatkor felkelek, mindent rendbe teszek,
hét tányérkát kiosztok, a kosztpénzt meg beosztom.
Virradatkor felkelek, zöldséget is termesztek.
Mily jó, hogy kezemre áll, tű, cérna és fakanál.
Legyen a kedved jó, így nem ér rossz szó.
Egy-két öltés máris kész. Olyan szép, megáll az ész.
Áss, áss, áss! Mélyre áss, áss!
Ide a, ide a, ide a csákányt!
Kopp, kopp, kopp, kopp, koppanjon már!
Áss, áss, áss, mélyre áss...
Gyémánt!
Heuréka!
Eljő majd a nap, válni muszáj.
Nem maradhatok itt tovább.
Megnő hamar a lány,
s akkor továbbáll.
Tán van egy kastély valahol,
ifjú herceg lakik ott.
Szép pár leszünk, úgy hiszem,
talán még sokra viszem.
De addig fekszem kis ágyban, s gyújtok fényt a lámpában.
Leguggolok, úgy járok, hogy nagyobb legyek, nem várom.
Esténként hazatérünk, kis kunyhónk elé érünk.
Hófehérke, itthon vagyunk, halihó!
Nagyon jó.
- Vacsorát hozni! - Kezet mosni!
Esténként hazatérünk,
- vacsorát kérünk. - Készül már.
Nem henyélek,
- csillét görgetek. - Söprögetek.
- Áss, csak áss! - Főzöm a jó fogást.
- Áss, csak áss! - Áss, csak áss!
Folyvást áss!
Egy furcsa, de szeretnivaló pár lehetnénk
Akár világgá is mehetnénk
De addig is.
Szép portékát, selymet, bársonyt vegyenek.
Nahát, milyen szép teremtés.
Jó napot, kedves néném. Mi van eladó?
Hogy mi? Csupa szép holmi. Selyemövek.
Válassz kedvedre valót.
Ó, milyen szép a ruhácskád.
Nézd! Ez éppen illik hozzá.
Ó, csodaszép.
- Nem akarod felpróbálni? - De, szeretném.
Akkor eressz be, hadd segítek.
Ilyen szép holmit nem árulnak ám minden sarkon.
Ebben még szebb leszel.
Imádnivaló.
Csak az a baj, úgy érzem, hogy egy kicsit szűk.
Akkor meghúzom még egy kicsit.
Jaj, nem kapok levegőt.
Nem tudott ellenállni a portékámnak.
Most majd elválik ki a legszebb.
Esténként hazatérünk,
kis kunyhónk elé érünk.
Hófehérke, itthon vagyunk, halihó!
Megjöttünk!
Gyertek. Csak óvatosan.
Óvatosan.
- A földön fekszik. - Jaj, ne!
Hófehérke.
- Nem lélegzik. - Nézd meg a pulzusát.
Nem hallom, hogy ver a szíve.
Hozd az ollót. Siess már!
Ezt el kell vágni.
Gyorsan!
- Visszatért belé az élet. - Lélegzik.
- Ajka megint piros. - Akkor él!
- Hurrá! - Akkor együnk!
Jaj de szörnyűt álmodtam.
Ez mi?
- Ez nem volt itt. - Mondd el mi történt.
Egy kedves asszony bekopogtatott,...
mindenféle portékát árult, ezt felpróbáltam.
- Nem kedves asszony volt az. - Hanem a gonosz Királyné.
- Ő főzte ezt ki. - De nem hasonlított a Királynéra.
- Állruhába öltözött. - Vissza fog jönni.
Mit tegyek?
Ne félj. Mi megvédünk téged.
- De ha nem vagyunk itthon... - Senkit sem szabad beengedned a házba.
- Senkit. - Senkit nem engedek be. Ne aggódjatok.
Köszönöm. Olyan rendesek vagytok.
A kedvenc süteményedet sütöttem.
- Akkor együnk. - Te kis falánk.
Önts bele rózsaolajat.
Szantálfa főzetet.
Kamillát.
Jázmin olajat.
Tejet.
Tükröm, tükröm, mond meg nékem...
ki a legszebb a földkerekségen?
Szép vagy szépséges Királyné.
De Hófehérke százszor szebb.
Tükröm, tévedsz.
Hófehérke már nem él, kiszorítottam a lelkét.
A törpék megmentették az életét.
Elvágták az ingvállat.
Úrnőm fortélya nem ért célt ...
Hófehérke szebb és él.
Keleti mérgek, ettől senki fel nem ébred.
Szép hajhoz jól illik.
Csak szép lányok viselik.
Gyöngyházfenyű fésűt végy
azért, hogy még szebb légy.
Jó napot! Honnan jöttél jóasszony?
Messziről, nagyon messziről.
Már régóta úton vagyok.
Ugye megpihenhetek kicsinykét?
Igen, pihenj csak.
Milyen szép fényes a hajad.
Fésű kellene az ilyen csodás sűrű hajhoz.
Kedves vagy, de nekem nincs fésűm.
Én adhatok neked. Szép fésűim vannak.
Akarod, hogy megmutassam?
Jaj de szépen csillog.
Hadd tűzzem én a hajadba, kérlek.
Nem ismerlek téged. Nem szabad idegent beengednem.
Elég, ha kinyitod az ajtót csak résnyire...
és a fésű a hajadban csillog.
Csak résnyire.
Jaj de szép.
Csakhogy nincs senki, aki megfésülné a hajam.
Engedd meg nekem, hogy megfésüljelek.
Csak egyszer.
Kérlek.
Megtennéd? Igazán?
Nem engedhetem, mondtam senkit sem engedhetek be.
Majd nem megyek be, gyere ki te.
Gyere, jó lesz, fordulj meg.
Igen, így jó lesz, hiszen így nem engedlek be.
- Láttam már ezt a fésűt valahol. - De már soha többé nem láthatod!
Hófehérke! Hófehérke, ébredj fel!
- Nézd meg az övét. - Hozzatok egy ki vizet
Nem érzem a pulzusát.
Nézzétek!
- Mi ez? - Mérgezett.
Igen, mérgezett.
Hófehérke, Hófehérke, mondd el mi történt.
Egy asszony fésűket árult...
én nem engedtem be. Az ajtónál megállt.
- A Királyné volt. - Megint.
De egészen más volt a külseje, mint legutóbb.
- Pedig biztosan Ő volt. - Nem tudhattam.
- Megint visszajön. - Zárd be az ajtót.
És ne nyisd ki senkinek.
Nem nyitom ki, megígérem. Legyetek nyugodtak.
Akkor biztonságban leszel.
- Megegyeztünk? - Megegyeztünk.
- Megegyeztünk! - Akkor ehetünk.
Szép vagy szépséges Királyném.
De Hófehérke az erdőben, százszor szebb.
- Ugyan már. - Pedig, igen.
- Nem lehet. - De igen.
- De nem - De igen!
- Nem. - De.
Hófehérke meghalt.
Nem halt meg.
A törpék okosak.
Tudják, mit forgatsz a fejedben.
Mindent elkövetnek, hogy megmentsék a lányt.
Mérgezett fésű nem győzheti le Hófehérkét.
Ő százszor szebb, mint Te.
Mérgezett korona. Nem.
- Ki az? - Szép almákat hoztam, Felséges Asszony.
Épp most szedték.
Elmehetsz. Az almákat tedd az ajtó elé.
Édes alma.
Hibátlan.
Tombolj csak vihar.
Gonosz cselekedetek. Nem.
Boszorkányságok. Halálos mérgek.
Mérgezett étkek könyve.
Mérgezett kenyér, mérgezett hal, mérgezett szárnyas.
Mérgezett gyümölcs!
Mérgezett alma!
Ez is sikerült.
Most rút férget bele.
Átitatni, összezárni.
Üres a tányér, teli a has,
Ügyes a szakácsnő, így telibb a has.
Köszönjük a jó ebédet.
Várjatok az ajtó előtt.
Fiddy, te kis falánk, várnak a többiek.
- Indulunk a bányába. - Megyek már.
Gyerünk, Fiddy.
Ne feledd, az ajtót ne nyisd ki senkinek.
- Senkinek. - Megígérem.
- Senki emberfiának. - Jó.
- Isten veled. - Isten veled.
A bányába mentünk.
Megtaláljuk az aranyat.
Isten veled!
Fiddy, a kis torkos.
Nincs egyetlen szem gyümölcs sem.
Édes almát vegyenek.
Ma szedtem a fáról.
Almát vegyenek.
Édes finom almát.
Lédús és ízletes.
Nem veszel az almámból?
Nem, köszönöm.
Pedig idei termés. Édes, zamatos.
Nem kérek. Nem engedhetek be senki a házba.
Gyere az ablakhoz, hadd mutassak meg egyet.
Jó napot, gyermekem.
Jó napot.
Ebben az évben nem volt valami gazdag termés.
Van nekem egy különleges fám...
a világ legjobb almája terem rajta.
Milyen furcsa alma.
Mondtam, hogy különleges fa.
Miért nem veszel egyet?
Nem, nem. Nem szabad. A törpék megtiltották.
Hát, ha megtiltották, fogadj nekik szót, gyermekem.
De itt van. Ezt ingyen adom.
Nagyon kedves vagy. És olyan szép az az alma...
de tudod, nem fogadhatom el.
Talán attól félsz, hogy mérgezett?
Nézd, ketté vágom...
a fehér felét megeszem én...
a piros, meg legyen a tied.
Ez a legfinomabb, a legédesebb.
Nem. Add inkább a fehéret.
Jól van. Legyen, ahogy kívánod.
Ez csak egy csúnya kis féreg.
Tessék.
De zamatos.
Ez is nagyon finom.
Most már a törpék sem tudnak felébreszteni.
Úrnőm, nincs a világnak...
szebb asszonya te nálad.
Nincs, nincs!
És most már valóban. Vége a játéknak.
Hófehérke vesztett...
a győztes én vagyok.
Győztem.
Győztem!
Hófehérke, nyisd ki az ajtót. Mi vagyunk.
Itthon vagyunk.
- Nem nyit ajtót. - Bent kell lennie.
Hozzatok egy tuskót, betörjük.
- Hozzatok egy tuskót. - Hozzatok egy tuskót.
- Jó ötlet.
Hozzatok egy tuskót!
Rendben van emberek. Rajta!
- Mit művelsz... - Nézzétek!
Itt volt megint a gonosz Királyné.
- Nézzétek meg az övet. - Nincs öve.
Nincs pulzusa.
- Nézzük meg a fésűjét. - Fésű sincs a hajában.
- Mérgezett! - Mérgezett?
Igazán meghalt?
De hát nem is látszik halottnak.
Olyan szép, mintha élne.
Ezt a gyönyörű lányt…
nem temethetjük csúnya, fekete földbe.
Fektessük üvegkoporsóba.
És ki fogja őrizni?
A madarak.
Üvegkoporsót csináltunk és abba fektettük Hófehérkét.
Így telt, múlt az idő.
Vigyázott rá egy bagoly, egy holló...
és egy gerle.
Amíg te ide nem vetődtél.
Itt pihent békében. Semmit sem változott. Varázslat tartotta meg így.
Őt kerestem mindig mindenütt.
Későn érkeztem.
Már nincs remény?
Egész életemben gyászolni fogom ezt a szépséget.
Nem pihenünk, míg meg nem találtuk a Herceget.
Félek, hogy vihar készül.
Derék kisemberek, adjátok őt nekem...
hadd vigyem haza a kastélyomba.
Ott békében pihenhet.
Itt kell maradnia velünk.
Testvéreim! Hófehérke már hosszú évek óta velünk van.
Mindig vigyáztunk rá.
Most már látjátok kiderült a titok.
Akárki megtalálhatja, amíg mi dolgozunk.
Mi lesz velem, mert én ezután nem tudok...
úgy élni tovább, hogy ne lássam mindig a csodaszép Hófehérkét.
Halljátok mennyire bánkódik Hófehérke miatt?
Iddy-nek igaza van. Hadd vigye a Herceg a kastélyába Hófehérkét.
Talán Hófehérke is elment volna vele.
Nézzétek milyen furcsa teremtmények. Királyi Felség aggódtunk érted.
Nincs okotok rá. Ők a barátaim.
Megengedték, hogy magammal vigyem a legnagyobb kincset, amire rátaláltam.
Ott fekszik.
Valóban gyönyörű lányka.
- Küldj futárt Atyámhoz. - Indulj!
Vigye meg a hírt, hazatérünk.
Ti pedig vegyétek a koporsót, a táborhelyünkre visszük.
Induljunk tüstént.
Ti ott! Nézzétek a szekeret.
Figyeljetek!
A Hercegnő.
Hófehérke.
Hol vagyok?
Jer, jöjj kedvesem, légy a feleségem.
Atyám, ő Hófehérke, ő lesz a feleségem.
Felség.
Igazad van fiam.
Ő valóban a legnagyobb kincs a világon.
Meghívjuk a szomszédos országok Királyát, Királynéját.
Szívesen látjuk őket fiam és szépséges mátkája lakodalmán.
Isten hozott.
Felséges Asszony, meghívó...
a szomszédos Gladonnia-ba, a király fiának lakodalmába.
Ez nagyon érdekes.
"A herceg bejárta az egész világot... "
"és megtalálta a világ legszebb Hercegnőjét... "
"akivel e hó 9.-én házasságra lép..."
Kíváncsi vagyok rá.
Ez az esküvő lesz az év legnagyobb eseménye.
Készítsétek elő a legszebb ruhámat.
Lehet, hogy szép az a Hercegnő...
de majd elválik ki a legszebb.
Tükröm, tükröm, mondd meg tüstént...
ki a legszebb a földkerekségen?
Bár szépségedhez nem fér kétség,
a menyasszony nagyobb szépség.
Hazudsz!
Nem lehet!
A hintót!
Indulj!
Gyorsabban!
Kedves barátaim, azért gyűltünk ma itt össze, hogy tanúi legyünk e házasságnak.
Ha van valaki, aki ellenzi e kötést...
most emeljen szót ellene, most, amíg nem késő.
Ismételjétek el a szavaimat.
Mostantól szent kötelék egyesít...
...életre, halálra.
Betegségben, egészségben.
Jóban és rosszban.
Most csókoljátok meg egymást.
Hófehérke.
A gonosz Királyné.
Nem kell többé félned.
A Királyné nem zavarhatta őket többet.
Mi pedig az erdőben maradtunk és folytattuk a munkát.
Hófehérke jó felesége volt a Hercegnek.
Sok gyermekük született, és boldogan éltek, míg meg nem haltak.
Magyar változat: BadWolf™ Corporation©